Mr. Benedict és Kettes eltűntek.
-Elrabolt minket. -Azt akarja, hogy itt legyek.
Boldogságot kelt. Ez veszélyes.
-Sebastian? -Sebastian?
Pislogj, ha hallasz minket!
Ha több időt tölthetnék vele,
komolyan úgy hiszem, hogy rá tudnám venni, hogy hallgasson rám.
Ki kell jutnunk innen, és aztán értesíteni a hatóságokat.
Miért érzem úgy, hogy ereszkedünk?
Támadt egy kis leeresztési probléma.
Potyautasok vagyunk. A következő nyom
elárulja, hová menjünk Lisszabonból.
„Nézz fel a csillagokra! Szárnyalj a napba!”
-Egy csillagkép lehet. -Apollón madara.
A lisszaboni vonatállomás Szent Apollón.
Tudhattam volna, hogy nem igazi vízilabdások.
Álcázzák magukat. Kampetsnek dolgoznak.
Négy gyerek egyedül egy idegen országban.
Bebizonyosodott, hogy ők az egyetlen igaz ellenfeleim.
Irgalom nélkül bánj velük!
Kampets szürke embere.
-Beszállni! -Gyerünk, indulás!
Tizenötös kocsi.
Úton a St. Apollóba négy büdös amerikai gyerekkel.
Ugye tudja, hogy beszélek portugálul?
Nem, rosszul beszélsz portugálul. Nagyon rosszul.
Igaza van. Az akcentusod sérti a nemzetet.
Hallgass a lányra!
Kampets szürke emberének nyoma sincs. Nem értem.
Azt hittem, a vízilabdacsapatot küldte utánunk.
Miért küldene utánatok egy sportcsapatot egy férfi?
Kampetsről van szó.
Valószínűleg több csapata követ minket.
Pontosan. Elrabolta Mr. Benedictet és Kettest, most pedig minket üldöz.
Lefogadom, hogy azóta tervezi ezt, mióta lekapcsoltuk a Suttogót.
-A bosszú hidegen tálalva a legjobb. -Egyetértek.
-És ha hagynánk, hogy elfogjanak? -Mi?
Elment az eszed?
Valószínűleg csak visszavisznek oda,
ahol Mr. Benedictet és Kettest tartják fogva.
Azok, akik ki akarták törölni az agyam?
Igaza van.
Akkor csak még óvatosabbnak kell lennünk.
De ha összetartunk, szerintem tényleg bárki eszén túljárhatunk.
Azt kétlem.
Tudja, illetlenség hallgatózni.
Elnézést, nem beszélek angolul.
-Gyerünk, gyerünk! -Hé!
Hé, 932 escudo!
Igen.
Csak tíz perc volt az út. Nem lehet olyan sok.
Anyám kalibrálta ezt a mérőt.
Nagyon öreg és gyenge, de ragaszkodik hozzá, hogy dolgozzon.
A pontosság… a legnagyobb büszkesége.
Azt mondja, centiméter pontosságú.
De lehet, hogy csak egy közönséges csaló? Aki hazudik.
-Az anyám. -Nem.
-Biztosan jó a mérő. -Jó.
Kilencszázharminckettő escudo, de gyorsan!
Az itteni szendvicsesnél négyre elfogy a bifana.
Csak 98 escudónk van.
Kilencvennyolc escudo.
Rendőrség!
A TITOKZATOS BENEDICT TÁRSASÁG
TRENTON LEE STEWART
AZONOS CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN
Várjon, nem kell a zsarukkal beszélnie.
Fizethetünk nem likvid eszközökben is.
Semmi baj, biztos úr.
Mit szólna egy süllyesztékes kovácsolással készült szorítóhoz?
Ez egy rendkívül drága, finoman megmunkált…
-Én nem szorítózok. -Jó.
És ez az egyedülálló, régi szögmérő?
-Holland gyártmány. -Nem.
-Körömcsipesz? -Nem.
Bőrlyukasztó?
A német tervezésű távcsövem módosított optikával.
Nem, ettől nem tudok megválni.
Az egész vödröt kérem.
Az lehetetlen.
Talán két-három dolgot odaadhatok.
-Vödör vagy rendőrség? -De…
-Várjon! -Rendőrség!
-Kérem, uram! -Elég!
Tessék. Ez sokkal többet ér, mint egy taxiút.
Megegyeztünk. És most tűnjetek innen!
Emlékezzen erre az arcra! Látni fogja még.
-Nem látok egy szürkét sem. Ti? -Remélem, leráztuk őket.
Gyerünk!
Kösz, hogy megváltál a nyakláncodtól.
-Én tényleg… -Ne rontsd el!
PORTUGÁL POSTA
Figyelem, figyelem! Miss Grizzi Laura…
A kulcs mérete és alakja alapján
szerintem egy csomagmegőrzőé az állomáson.
Igazi Sherlock Holmes!
A vasútállomásra küldtek. Egy kulccsal. Persze, hogy egy megőrző.
Erre még Kate is rájött volna.
Mi? Én csak álldogálok itt csöndben.
Nem is tudom. Éhes vagyok.
Jól van. Keressük meg a csomagmegőrzőket, aztán szerzünk ennivalót!
Constance, mi a baj?
-Sietnünk kell. -Miről beszélsz?
-Látsz valamit? -Meg kell találnunk Mr. Benedictet!
Valami nagy baj van.
Nathaniel, ez zseniális volt! Zseniális!
-Élvezted az adást. -Nagyon is.
És megnyitott valamit. Sosem éreztem ilyen jól magam.
Te egy látnok vagy.
Nahát!
Hazudnék, ha azt mondanám, ezt nem hallottam még.
Tudod, a sok tudományos érem, magazincímlap,
tiszteletbeli doktori és zseniösztöndíj.
Ez rengeteg elismerés.
Pénzjutalmak, de ezek nem jelentenek semmit.
Falra hányt borsó.
A te szavad.
Az nem semmi.
Nagyon büszke vagyok rád.
És szinte bizarr módon boldog.
Igen. Boldog.
Tudtam, hogy ha adsz egy esélyt, meglátod, milyen fontos, amit csinálok.
-Nem szabadna ellenségeskednünk. -Nem.
Együtt még csodásabb dolgokra vagyunk képesek.
A részek összessége…
Az a vulkános bemutató az árvaházban,
-emlékszel rá? -Higany-tiocianát.
A habosodó reakció. A te ötleted volt.
De nem működött, te oldottad meg a csatorna kialakítását.
Ó, az a mindent elborító füst és hamu!
Egy hétig tényleg fekete port köhögtem fel.
Rettentő sokat.
Nos, ahogy mindig mondtuk: „A felfedezés…”
„…minden áldozatot megér.”
Örülök, hogy újra veled lehetek, Nathaniel.
Én is.
Valami azonban nem hagy nyugodni.
Igen, a társad. Kettes.
Úgy látom, rá hallgatsz,
de ő nem tűnik túl vidámnak.
Szerinted meggyőzhető… nemes szándékainkról?
Most úgy érzem, bármi lehetséges.
Csodás!
ENZO PITÉI ÉS SÜTEMÉNYEI
POSTA, RENDŐRSÉG, KÓRHÁZ
-Milligan! A csomagunknak annyi. -Ezt nem tudhatod.
Csak Kate szerencsehozó széldzsekijét szeretném megtalálni.
Talán hasznosabb lenne elintézni a Lisszabonba jutásunkat.
Helikopterszülő vagyok.
Dzsekit lehet venni később. Most kocsira van szükségünk.
Mennyivel vagyunk lemaradva?
Jobb, ha nem tudod. És ez egy kényesebb témához vezet.
-Miss Perumalhoz. -Igen. Én… Mi?
-Hol van? -Nem tudom.
De azt tudom, hogy most a gyorsaság a legfontosabb.
Minden tiszteletem a tanároké,
de talán most nem az ő képességeire van szükségünk.
Nem tudom. Adott pár jó tanácsot a léghajón.
A kereséssel kapcsolatban?
Elmondom, mit csinálunk.
Mi szakértők vagyunk. Nélküle gyorsabban haladunk.
És ami a legfontosabb,
hogy nem sodorjuk veszélybe,
mert arra nem lenne felkészülve…
Mit gondolnak?
Arról a farmról vettem kölcsön.
-Ellopta. -Bőséges kártérítést hagytam ott.
A jármű értékének dupláját, és még egy picit a kellemetlenségért.
És egy köszönőlevelet. Gondosan megfogalmaztam.
Gyönyörűen, mondhatni.
És csináltam iránytűt.
Egy varrótű elég egyszerűen mágnesezhető.
Bedobtam egy befőttesüvegbe, és kész!
És tudom a leggyorsabb utat Lisszabonba.
Száznegyvenöt kilométerre délre van, vagyis arra.
-Lenyűgöző. -Nincs kulcs benne.
-Áthidalta vezetékkel? -Van, amit nem tudnak rólam.
Menjünk!
CSOMAGMEGŐRZŐK
Figyelem, figyelem!
KORLÁTLAN HETI EURÓPAI VASÚTBÉRLET
Négy bérlet korlátlan vasúti utazásra bárhová Európában.
Akkor bárhová kéne mennünk?
„Szép volt, barátaim. Jó úton jártok.
És most jó vonatra kell szállnotok.” Aláírás: Mr. Benedict.
„Erre vagy arra menjetek? Jaj! Ez egy soktitkos szakasz.
Ott van Constance ajándéka, talán vissza kell mennetek,
de nem kell más, csak egy icipici szem.”
„Nézd meg jól, vedd szemügyre!
És társaságotok előtt feltárul a következő cél.”
A rímek mankók a bénáknak.
-Mint például Poe? Frost? Dickinson? -Borzalmasak.
Constance ajándékáról ír.
Sok ajándékom van.
Mr. Benedict talán Constance látnoki képességéről beszél.
Igen. Az „icipici szem” Constance harmadik szemére utalhat.
A jósok a cirkuszban így hívták a látnoki képességüket.
-Nem tudom. -Elhinnétek, hogy Mr. Benedict
valami olyan tudománytalan dologra hagyatkozna, mint a látnoki képesség?
Mr. Benedict már jó ideje Constance-szel élt,
-úgyhogy talán tudja, mennyi… -Tudom, mi az ajándék.
Boldog szülinapot
-És most kívánj valamit! -Hadd szabaduljak a hülye parancsoktól!
Ó! Tessék.
-Szép. -Mindenki kér belőle?
Igen. Kérek!
Csokoládés.
Hadd adjak valamit hozzá!
A szülinapodon Európában leszünk, ezért…
Ezt nehéz lesz felülmúlni, de élvezem a kihívást.
-Mehet? -Persze.
Figyelj, Constance, a születésed napjáról szólva…
Nem érdekelt soha, milyen volt az a nap?
Az, hogy honnan jöttél, illetve az emberek és a helyek,
-amikre nem emlékezhetsz? -Megvagyok.
-Megvagy? -Meg.
Megvan mindenem: ágy, könyvek, étel, emberek, és egy kielégítő sakkpartner.
Ez az én otthonom. Megvagyok.
Jó érvelés.
De ha valaha kíváncsi leszel, segíthetek, jó?
Ó, majdnem elfelejtettem. Van neked egy szülinapi ajándékom.
Tessék.
Ez kicsit ronda.
Ó, talán majd megszereted.
Miért nem mondtad, hogy a medált Mr. Benedict adta?
Nem kellett volna átadnod.
Találtunk volna más kiutat a helyzetből.
Feláldoztad. A vödrömért.
Kate szétesik a vödre nélkül.
Nincs kedvem a darabokat szedegetni.
Ragaccsal figyeljétek a szürkéket!
Reynie, szükségem lesz a segítségedre. Kövess!
Visszaszerezzük a medálodat.
Dr. Kampets nem nélkülözhet, szóval remélem, fontos.
Már így is sok a dolgom.
Nem zavarnánk, ha nem lenne sürgős.
-Felkavaró. -Sebastian, mit keresel itt?
-Miért zártátok be Sebastiant és… -Paulát.
-Nézd meg jobban!
-Nem beszélnek. -Nem is pislognak.
Így találtunk rá tegnap az erdőben.
Paulára pedig ma reggel a kertben.
Nem akartunk pánikot kelteni, ezért idehoztuk őket.
Nem értem, mi a gond.
Ez nyilván valami mély meditációs gyakorlat.
-Vagy… -Arra célzol, hogy dr. Kampets
forradalmi rendszerének lehet köze hozzá?
Nos, ők dr. Kampets legkorábbi követői.
-Eléggé átjárja őket a filozófia. -Persze, akkor…
szóljatok csak neki!
-Ez nem a mi hatáskörünk. -Jó a kedve jelenleg?
Pontosan. Senki sem fogja megmondani neki.
Dr. Kampets küldetése fontos. És én…
mi vagyunk a küldetés védelmezői.
Nem fogjuk félbeszakítani a fontos munkáját,
és nem foglaljuk le az értékes agyát
valami nyilvánvalóan irreleváns betegség miatt.
Csak hívjatok hozzájuk egy orvost!
Biztosan helyrehozható.
-Rajta vagyunk. -Csakis a legjobbat.
Jó.
Minden egyes alkalommal! Kéretlen paradicsom.
Ott van.
Cserélj vele! Azt mondtad, megteszed. Megígérted.
Nem. Nem fog… Nem számít.
-Megígérted. -Nem tudja meg.
-Gyerünk! -Ez nem igazság!
Jó napot, uram! A taxijában utaztam az imént, tudja. A kikötőből.
Emlékszem. Nemrég történt.
Csak ismét meg akartam köszönni az elegáns taxiutat.
-„Elegáns”? -Értékelem a hatékonyságot.
Mérnökféle vagyok.
Nem késed le a vonatodat?
Nem. Kate, ne fuss el!
Uram, én próbálok jobb ember lenni.
-Kit érdekel? -Nem vagyok büszke arra, amit tettem.
Jóvá kell tennem.
-Mondd! -Egy pillanat.
-A medál. -Az alku az alku.
Pontosan, de ha az egyik fél félrevezeti a másikat,
az nem helyes.
-Miről beszélsz? -Az a medál nem ér semmit.
Hamisítvány. Csak szentimentális értéke van.
És ha őszinte akarok lenni, márpedig nagyon próbálok az lenni
ebben az életszakaszban, az sem sok.
-Átvertük magát. -Nem, ez csak trükk.
-Remek. -Hová mész?
Most már tiszta a lelkiismeretem. Köszönöm.
-Most már nem mondhatok semmit. -Állj!
Akkor add ide a vödröt, vagy tényleg hívom a zsarukat!
Azt nem tehetem.
Törvényesen megkötöttük az üzletet, de elcserélheti valami jobbra.
A lényeg, hogy jóvátegyem a dolgot.
Várj! Mi volt az az első?
-Ez? -Amit visszatettél.
Azt hittem, ez egy lecke az őszinteségről.
Győzelem!
-Szép átverés, partner. -Gyorsan találjuk ki, hogy kell használni!
Bármikor indulhat a vonatunk.
Azt állítja, hogy dr. Lex Kampets, a híres dr. Kampets,
elrabolta és fogva tartotta önt, akarata ellenére?
Így igaz. Az utcáról rabolt el, és a telepére vitt.
És még mindig akarata ellenére fogva tartja a testvérét, Nicholas Benedictet.
El tudna vezetni minket a helyszínre?
Igen. Biztosan.
-Jó. -Jó.
Mert sokan vannak a csendőrök között,
-akik nagyon szeretnének kezet rázni vele. -Micsoda?
Ritkán érzek ilyen őszinteséget, mint öntől,
-de az állítása értelmetlen. -Ön bemocskol egy jó embert.
Az egyik legjobb embert.
Aki szó szerint mások boldogsága mellett kötelezte el magát.
Maguk nem tudják, ki ő valójában, és mire képes.
Ő emelt ki minket a porból!
Ő teremtette a port!
Ő teremtette a port.
Végre lett egy vezetőnk, maga meg csak zsörtölődik.
Őszintén szólva, maga olyan személynek hangzik,
akinek hasznára lenne egy kis idő dr. Kampets programjában.
Akár kényszerítve is.
RENDŐRSÉG
DR. LEX KAMPETS: A BOLDOGSÁG FORRADALMA
Tudja, mit? Valószínűleg igaza van.
-Viszontlátásra! -Viszlát!
Gyerünk, Rhonda! Vedd már fel!
Mi a baj? Miért álltunk meg?
Kifogyott a benzin.
Van előttünk egy falu.
Jó messze.
Mindjárt jövök.
Egy csizma?
Szóval elloptad a benzint.
Bőséges kártérítést hagytam, és egy tisztességes köszönőlevelet.
Van valakinél rágó?
„Nézd meg jól,
vedd szemügyre!
És társaságotok előtt feltárul a következő cél.”
-Hümm. -Mi az, hogy „hümm”?
Nem látok semmit.
Nem elég, hogy nézed. Vedd szemügyre, ahogy mondta!
Egy lencse.
Az egész világ benne van.
Németország?
Németország.
Igen, vonat Németországba. Gyerünk!
Hamburg Németországban van.
Frankfurt, Berlin, Baden, München, Mannheim is.
Több információ kell.
Méghozzá gyorsan. Kampets emberei bármikor megjelenhetnek.
Szeretnék számlát íratni.
Mi folyik itt?
Üdvözletem! Merre járt?
Jó volt kicsit egyedül lenni?
A jó hírrel kezdem. Találtam egy kiutat innen.
A rakodó terület. Pitéskocsi. Falu.
Húsz kilométerre becsülöm a belső órám alapján.
Pitéskocsik is vannak? És maga ellopott egyet?
Csak használtam egyet.
Na mindegy. Mi a rossz hír?
Mondjuk, biztosan csak nézőpont kérdése.
Amikor szóltam a helyi rendőrségnek, nem hittek nekem.
Mind Kampets-követők.
Felhívtam a házat, de nem vették fel.
Valószínűleg már keresnek minket, de hogy?
Felhívtam a családomat Luxemburgban. De persze nem vették fel.
Aztán felhívtam az Interpolt, de nagyon bunkók voltak velem.
Szóval a lényeg, hogy magunk vagyunk,
vagyis egyedül rajtunk áll, hogy leszámoljunk Kampetscel.
Igen.
Mégis miért mosolyog?
Miért is ne mosolyognék?
Csak arra céloztam, hogy ez az egész talán hozzáállás kérdése.
És a jelenlegi helyzetünk…
Az elrabolt helyzetünk?
Nem, legyünk hajlandóak tanulni belőle!
Bővítsük korlátainkat!
-Jaj, ne! -Mi az?
Kampets izéje hatott magára.
Ha az „izé” alatt a testvérem áttörését érti,
a neurobehaviorális találmányát, akkor igen.
Nem.
Tudom, mire gondol.
De biztosíthatom, hogy ez…
a hihetetlen, új öröm, amire rátaláltam,
nem fog befolyásolni, hogy helyesen cselekedjek.
Itt kell maradnunk. Hogy többet tudjunk meg.
Hogy megértsük ezt. Ezt!
Itt.
Nem tudom, mit mondjak.
Nincs jele testi problémának,
nem vegyszer hatása, és nem is katatónia.
A pupillák normálisan reagálnak, nincs agysérülés,
se vérzés, se belső trauma.
Még sosem láttam ilyet.
Biztos van rá valamilyen gyógyszer.
Esetleg elektroterápia?
Egy jó kis áramütés.
Uram, én orvos vagyok. Nem.
Ennek az üresedésnek nem hagyományos oka van.
Még egy?
-Még egy. -Még egy.
„Talán vissza kell mennetek,
de nem kell más, csak egy icipici szem.”
-Mr. Benedict imádja a szavakat. -Igen.
Na és maguk a szavak?
Nem amit jelentenek, hanem maguk a szavak.
-Kate, van egy tollad? -Hogy van-e tollam?
Minden nyomban van néhány szó,
ami ugyanaz előre, mint visszafelé olvasva.
„Erre”, „arra”, „jaj”, „soktitkos”, „szakasz”, „icipici”.
„Talán vissza kell mennetek.”
-Palindromok. -Palindrom, Németország. Beszállás!
Egy német városba kell mennünk, aminek palindrom a neve.
Tudom, hogy Németországban csak hét településnek
palindrom a neve.
Négy kicsi, vasútállomása sincs.
Meg sem kérdezem.
Közismert tény.
Ott van! Burggrub!
Öt perc múlva indul.
-Akkor jobb… -Nyomás, azonnal!
A „Rázd és süsd” terv! Végrehajtani!
-Milyen terv? -Szétszóródni!
Hölgyeim és uraim!
A BergenLiner SchnellerZug most indul.
-A végállomás Burggrub. -Megcsináltuk.
Hölgyeim és uraim!
A BergenLiner SchnellerZug most indul.
Erősítés.
Több gyümölcs kellett volna.
Elsétáltak Kampets szürkéi mellett, mintha nem is ismernék egymást.
Nem együtt dolgoznak?
-Egy harmadik fél. -Zsoldosok.
De kinek dolgoznak?
Most mi legyen? Felszállt a vízilabdacsapat.
Kezdésként ne hívjuk őket vízilabdásoknak!
Szégyent hoznak a sportra.
Betörtek a szobánkba, és el akartak rabolni.
Ahogy Mr. Benedicttel és Kettessel tették.
És most egy mozgó vonaton ülünk, nincs hová menekülni.
-Klasszikus gyilkos csapda. -Azt azért nem mondanám, hogy nincs.
Kiszedünk pár hatlapfejű csavart, és kiugorhatunk.
Pár törött borda, talán egy kiugrott váll,
-de túlélnénk. -Nem ugrunk le mozgó vonatról.
Mire várnak?
Biztos éjjelig várnak, amikor mindenki alszik.
Szerintem támadjunk!
-Neked meg mi bajod van? -Nem számítanak rá.
Srácok, megoldjuk, semmi gond.
Ma éjjel felváltva ébren maradunk.
Ha akcióba lépnek, az egész vonat tudni fog róla.
Mennyi az idő?
4:37.
Most te jössz.
-Jó. Rendben. -Nem aludtál. Miért nem?
Elég nyugtalanító a helyzet.
Engem felvillanyoz.
De a lényeg… Menni fog?
-Igen. -Biztos?
-Igen. -Nem készültél fel.
Én most alszom.
Constance?
Constance!
Mi történt?
Constance eltűnt.
A feliratot fordította: Gömöri János